Cancer är en mobbare. Den ska alltid bråka. Och den kan smyga sig på en.
- Ska vi stanna i sängen hela dagen? - Det skulle jag kunna tänka mig.
Det där gör inte saken enklare.
Okej, jag har en kvart på mig, sen måste jag gå upp.
Då gör vi det mesta av den kvarten.
Den väntar tills kroppen känner sig trygg, frisk och stark.
Tänk att jag är ihop med en man som bor i en plåtburk.
Vill du inte ha ett hus som inte kan rulla i väg?
- Det är inget jag har funderat över. - Fast husvagnen är fin.
Och det är fint att bo nära naturen. Det är som att campa.
- Du hatar ju att campa. - Ja, jag hatar att campa.
Vi kanske borde skaffa ett större ställe - tillsammans.
- Du hade ju inte funderat på nåt sånt. - Nu har jag det. Jag är kvicktänkt.
Det är en bra idé. Jag är också kvicktänkt.
Det är då cancern slår till, och växer sig större och större.
- Blå eller vinröd? - I den blå blir du för snygg.
Presidenten kan bli distraherad.
- Vill du att jag ska få jobbet? - Neurokirurgen kan få jobbet.
- Inte min make. - Det låter komplicerat.
Jag är komplicerad. Jag tar en dusch.
- Jag med! - Nej. Du höll inte vad du lovade.
- Jag kan inte ligga med en lögnare. - Inte ens med den blå slipsen?
- Du tycker att det här är roligt. - Nu tog jag av badrocken.
- Nu tvålar jag in mig. - Herregud.
- Kroppen anar inget. - Vi måste gå.
- Vi skulle ju ta en låda om dagen. - Sofia är klar.
Det går fort. Packa upp lådan!
Världen går inte under om jag inte öppnar lådan...
Öppna den.
Cancer är en mästare på överraskningar.
Den är graverad med inflyttningsdatumet. En ny början.
- Calliope Iphegenia Torres. - Sätt på dig den!
Ta av den! Ta av dig ringen!
Skönt att du håller med om att vävnadstransplantation behövs.
- Du får inte tillbaka depositionen. - Du fick ingen.
- Vad har jag missat? - Owen och Emma ska flytta ihop.
Kallade han till möte för det?
Tack för att ni kom. Jag ska fatta mig kort.
Styrelsen har godtagit en policy som förbjuder relationer.
Arbetsmiljön ska vara trygg, och fokus ska ligga på vården.
Relationer med kollegor är nåt vi avråder ifrån-
- relationer med överordnade är förbjudet.
Ni ska få en kopia av de nya reglerna, och så ska vi gå igenom dem på möten.
Återgå till arbetet.
Så nu ska du vara trospolis?
Det blir nog en del gnäll nu. Du har en bra relation till ST-läkarna.
Du får se till att de förstår policyn.
Så jag ska vara trospolis? Nej tack.
- Vi har en del frågor om policyn. - Dr Webber kan besvara dem.
- Hej, Rory. Hur mår du? - Förutom skelettcancern är det bra.
- Lacket heter "Bad to the bone". - Gud sa i princip åt oss att köpa det.
Jag lyssnar inte på en Gud som ger mig cancer två gånger.
Första gången fick vi en valp, och nu slipper vi göra examensproven.
- Ta ett djupt andetag. - I dag ska vi göra en biopsi.
- Sen hittar vi en behandling. - Det är väl inte hjärntumören igen?
Jag tror att den är helt borta. Det här är en helt ny cancer.
- Har du svårt att andas? - Nej.
- Vi tar en kontrast när vi röntgar. - Varför?
Vi vill bara ha en detaljerad bild.
- Då hinner tånaglarna torka också. - Perfekt.
- Vad har ni? - Lisa Campbell, 32.
Hon hittades i ett sopnedkast. Hon skar sig och förlorade mycket blod.
- Varför var hon där? - Hon letade väl efter mat.
Jag är inte hemlös, sa jag ju! Jag har doktorerat.
Jag räknar. Ett, två, tre.
Sätt in 1 gram Cefazolin. Vi måste rengöra.
- Ska vi ringa nån, Lisa? - Min pojkvän. Jag var där i två dagar.
Han heter Ted. Om hans fru svarar lägger ni på och provar om en timme.
- Det här kan inte vara lagligt! - Jo. Sjukhuset kan reglera sånt här.
Shepherd träffade Grey när hon var AT-läkare. Och Warren och Bailey, då?
- Vi är gifta. - Hur ska man då kunna träffa nån?
- Mig gör det inget. - Man tillbringar halva livet här.
Varför är jag den enda som reagerar?
- De kan inte göra så här mot oss. - Det här görs för er skull.
En av er har lämnat in ett anonymt klagomål.
- Du har gjort min relation förbjuden. - Det var väl anonymt?
Visst.
- Det är stort. - Det kan vara metastas.
Hon har haft en hjärntumör, och nu osteosarkom.
Tre typer av cancer vid sexton? Otur eller nåt genetiskt.
- Bailey ska kolla efter samband. - Den måste nog krympas först.
Men om cellgifter inte funkar behövs ett ingrepp som inte tar kål på henne.
Vi måste behandla aggressivt.
Studera journalen och granska röntgenbilderna. Ge mig en plan.
Styrelsen har underlättat för er.
I stället för att tänka på snoppar och snippor kan ni tänka på nåt vettigt.
Kan vi ta hjälp av andra läkare?
Ja, och det borde ni. Var ett team och bolla idéer. Sen kommer ni till mig.
- Ska vi börja med att bolla idéer? - Jag klarar mig själv.
Flyget lyfter nio. Jag tar en taxi. Barnen är på dagis.
Tvätten är gjord och det finns mat. Det är sista intervjun.
- Vi ses innan jag sticker. - Vart ska han?
- Intervju i Vita huset. - Skrytmåns.
Sov över! Och hjälp mig med min misslyckade forskning, och barnen.
- Vi kan prata om Owen och Emma. - Vem bryr sig?
- Jag har vin. - Jag kommer.
- Ska jag fylla den här med spott? - Bara hit.
- Hur då? - Tänk på dillgurka.
- Det funkar! - Varje gång.
- Vad visar det här? - Om det finns en genetisk orsak.
På min frus sida då. Bröst, bukspottskörteln, lunga, rumpa...
Och Billys ballar! Men vi överlever alltid.
Vi har vunnit över cancern. Det är det vi gör.
Meddela att vi har en debridering.
Jag sa ju att du inte skulle gå. Du skulle inte ligga med dekanen heller.
Alla andra skulle ju gå. Det hade verkat konstigt om jag inte var där.
Konstigare än att hamna i hans sopnedkast?
- Hur gick det här till? - Han ignorerade mig, som vanligt.
Det är så vi gör ute bland folk. Efter ett tag stod jag inte ut längre.
Precis när jag skulle gå ropade han på mig.
Då stannade jag upp. Äntligen!
Men han ville bara fråga om jag kunde slänga soporna.
Jag tog med mig påsen, den äckliga soppåsen.
Sen slängde jag ner den. Men jag råkade slänga ner handväskan.
- Och då hoppade du ner där? - Jag fattar många vettiga beslut.
- Vet Ted om vad som har hänt? - Nej.
Jag försökte rädda din värdighet. Men det finns ju inget kvar att rädda.
Om vi ska rädda benet måste du in på operation.
- Räkstjärt? - Stora räkor. Teds fru gjorde dem.
- De var jättegoda. - Herregud.
Det verkar vara osteosarkom. Men vi behöver veta mer om bröstet.
- Har du visat Kepner? - Nej, hon jobbar med Avery i dag.
Men sen fikade vi och då såg hon den. Det kom några tjut.
- Ser du nåt annorlunda? - Nej.
Vi ska packa upp en låda om dagen... Många låtsas åtminstone lyssna.
Alex! Du kan inte ignorera mig!
- Inte nu. - Privata samtal är förbjudna.
Det är en fånig regel. Ingen tar den på allvar.
Jag är bara ST-läkare. Det gäller mitt rykte och min karriär.
- Du kan inte strunta i regeln! - Du överreagerar!
- Ska du låta sjukhuset bestämma? - Jag har inget val!
Man har alltid ett val. Du kan välja att bete dig som en vuxen.
Du kan välja att inte gräla inför alla!
Vill du låtsas att vi inte bryr oss om varandra? Jag kan hjälpa dig!
- Det är slut! - Det var inte det jag ville. Alex!
Hur är det med dig?
Hej. Det där var läskigt övertygande.
- Sluta oroa dig nu. - Tack för det där.
Vi ses i kväll.
Jag uppskattar sällskapet, men skulle inte ni samarbeta?
Då kommer vi ingenstans. Jag vet att policyn kommer att löna sig i längden.
Men nu är det ännu en anledning att frysa ut mig.
Vem försöker du ha en relation med?
Min fru. De är arga för att jag får vara lycklig.
- Orättvist. - Jag håller med. Men vet du vad...
De kommer att hata mig ändå, så jag kan lika gärna få ut nåt av det.
Ben Warren, vi är på jobbet.
Du skulle kunna låsa dörren.
Herregud!
Redan? Jag har inte ens börjat.
- P53-genen är muterad. - Vad innebär det?
Emma har det säkert fint hemma. Dekorerade fönster, bordstabletter...
- Bordstabletter är överskattade. - Jag vill att han ska vara lycklig.
Jag njuter av att plåga Derek. Är jag en hemsk människa?
Skumt, det är verkligen slut.
- Tomt. - Möjligheten är borta.
Hon kommer att ge honom bebisar, och då blir han nåns pappa.
- Sen är det verkligen slut. - Ni har ju skilt er och träffat andra.
- Är det inte redan slut? - Du vet att det inte är sant.
Men nåns pappa. Det kan man inte lägga sig i.
Du ska sitta på ett flygplan.
De ringde innan jag åkte till flygplatsen och ställde in.
- Varför? - Presidenten har dumpat honom.
Jag ska sticka. Ha en trevlig kväll. Jag tar en taxi.
Hej då. Pussa tjejerna.
- Jag går och lägger mig. - Det kanske inte är kört. Vad sa de?
Jag måste lägga mig.
Grattis! Jag hörde att du ska flytta...
...ihop med Emma.
- Ja, kanske. - Jag tog med lite vin!
- Det här är en fin flaska. - Jag snodde den från Derek.
Den såg dyr ut.
- Låt er väl smaka! - Emma är inte här.
Ska jag smyga in genom sovrumsfönstret nu?
- Du bor ju med en i styrelsen. - Hon är hos Mer.
- Inte bara i kväll. - Jag kan prata med Mer och Cristina.
Under tiden får du ta fönstervägen.
Men Yang är alltså borta hela natten?
- Ja, vill du gå upp? - Det är så långt dit.
Hej. Jag fick massor av komplimanger i dag.
- Sorgligt det där med Alex och Wilson. - Ja.
Orättvist att vi får vara lyckliga när andra är så olyckliga.
- Stackars April. - Jag tycker så synd om dem.
Det är hemskt.
Vem ska jag ligga med?
Du gör det omöjligt för mig att få till det.
Det har aldrig varit ett problem.
Saknade du dekorerade fönster på brandstationen?
- Gardiner och det som sitter där uppe. - Gardinstång?
Nej. Ja, det också. Vad heter det? Jag borde veta.
Min mamma är inredare. Jag har lyssnat på henne hela barndomen.
- Vem... - Mamma? Jag vet att det är sent.
Nej, jag mår bra. Vad kallar man de där grejerna ovanpå fönstren?
Nej, det andra. Kornisch! Ja.
Tack. Hej då!
Kornisch. Saknade du kornischer?
- Nej. - Inte ens lite?
Jag saknade inte kornischer.
Det föll mig aldrig in att dekorera fönstren.
Jag vet.
- Jag loggar in dem. - Tack.
- Förlåt för i går. - Ingen fara.
Tre operationer, bland annat ett akutsnitt i vecka 28. Barnet mår bra.
- Härligt. - Ja. Det är du med.
Jag ville säga en sak, öga mot öga.
Men jag... Nu säger jag det bara.
Vi ska titta på hus och då blir det ett stelt samtal om antalet sovrum.
Det här är ganska nytt och vi har inte pratat om barn. Barn behöver sovrum.
Okej. Jag vill ha två barn, kanske tre.
Jag tänker inte arbeta förrän de börjar skolan.
Sen ska jag gå med dem till skolan. Det ska vara ett bra skoldistrikt.
Nu skrämmer jag dig.
När jag gick igenom det här i bilen lät det inte så...
"Gift dig med mig och ge mig barn." Det lät förståndigt.
Det är det. Vi borde prata om sånt här.
- Bra. Jag är alltså inte knäpp. - Nej.
Okej, då ses vi här i kväll och sen går vi till en mäklare.
- Dags att tänka om! - Vad har du fått fram?
- Rory lider av Li-Fraumenis syndrom. - Li-vadå?
- Aldrig hört talas om. - Det är en ovanlig genetisk sjukdom.
En mutation i p53-genen hämmar förmågan att reglera celltillväxt.
Flickstackarn är chanslös mot tumörer.
En ny cancerform dyker hela tiden upp.
När jag träffar familjen vill jag kunna säga att vi har en plan.
Tumören behöver alltså inte vara en metastas från osteosarkomet.
- Det försvårar kemoterapin. - Doxorubicin och Cisplatin bör funka.
Strålning är uteslutet. Hon blir mottaglig för nya tumörer.
Tumören är så pass vaskulär att vi utmanar ödet med en biopsi.
- Hur sällsynt är sjukdomen? - Ett par hundra familjer står nämnda.
Vi behöver fallstudierna, men det tar ju sin lilla tid.
Inte om jag får ST-läkarna att sätta i gång.
- Förlåt. Jag hjälpte dr Hunt. - Det här är viktigare.
Hör på nu. Rory lider av Li-Fraumenis syndrom. Det är sällsynt.
Gräv fram gamla fall. Vad funkade? Vad funkade inte?
- En av er får hämta dr Karev. - Jag kan göra det.
- Säkert? - Nån gång måste jag ju träffa honom...
Förlita er inte enbart på nätet. Gå till biblioteket också.
I dag!
Ross, får jag växla ett par ord?
Du har varit tystlåten.
Jag vet inte hur tankarna går, men om heltid är för mycket...
Nej. Jag försöker bara koncentrera mig på jobbet.
Om du har nåt på hjärtat, ut med det. Ingen blir hjälpt av din tystnad.
- Sist jag sa nåt, dog patienten nästan. - På grund av sorg och utmattning, ja.
Jag vill gärna höra vad du har att säga.
Sätt upp mig på operationsschemat. Dags att börja snitta igen.
- Tjena, Derek. - Tja.
Dr Hunt...
- Skönt att ha dig här. - Det var det enda jag ville förr.
Jag är tacksam att de kontaktade mig, men det handlade inte om prestige.
De söker svar på frågor som jag har ställt. Att veta att projektet finns...
Hur ska jag kunna nöja mig med neurokirurgi nu?
- Du ställer högre krav nu. - Ja. Jag ställer högre krav nu.
Vi lyckades rengöra det. Vakuum- förbandet skyndar på läkningen.
Åh, vad fina! Är de från Ted?
Nej, de är från din mamma.
- Men skärp dig, Lisa! - Det beror inte på Ted. Jo, det gör det.
Du har rätt, jag är kliniskt galen. Jag är universitetslektor! Jag är smart!
Men jag dyker ner i sopnedkast och lipar för att mamma bryr sig mer-
- än ett svin som vägrar prata med mig bland folk!
Kan jag få min mobil. Jag vill bara ringa mamma och tacka.
Visst.
Du tänker ringa Ted, va?
Jag är ett monster. Åh, gud!
- Hörru! - Vi måste berätta det.
Jag kan inte hålla koll på när och var jag får lägga armen om min fru.
Jag fattar att det är svårt, men folk har nästan slutat tissla och tassla.
Så fort vi berättar det kommer de att börja igen.
Dessutom gillar jag vår hemliga lilla äktenskapsbubbla.
- Det är sexigt att smyga med det. - Jag är så stolt över att du är min fru.
Jag är gift med en skicklig, vacker traumakirurg. Jag vill inte dölja det.
Det där var till och med ännu sexigare.
- Hur ska vi göra, då? - Vi borde börja berätta det för folk.
I en kontrollerad miljö, snarare. - Doktorn...
Du får nog snart börja med cellgifter.
Mamma stod och pratade med dr Bailey, med tårar i ögonen.
- Tack för cancergenerna, morsan! - Om du har det, så har jag det.
Du är ju aldrig sjuk. Du fick pappas bra gener.
Det vet vi först när provsvaren kommer.
Du måste inte ta reda på det. Kunskap suger.
- Ditt ansikte suger. - Jag menar faktiskt allvar.
Vi låtsas som ingenting och att vi är familjen som besegrar cancer.
Vi besegrar faktiskt inget alls. Jag pallar med en cancer åt gången...
Men nu blir det bara cancer på cancer ända tills jag dör.
Jag vill backa bandet så att jag inte visste det.
Visst får hon säga nej?
- Det bestämmer hon själv. - Inte enligt mamma och pappa.
Ska jag ta en värktablett eller röntga hjärnan när jag får huvudvärk?
- Om jag skaffar barn... - Du är ju själv ett barn!
Mamma och pappa har ballat ur. De vill att hela släkten ska undersökas.
De vill grunda en stiftelse och förändra världen-
- och bli familjen som besegrar Li-Fraumeni!
Vem bryr sig om vad de vill? Vad vill du själv, då?
Får jag verkligen bestämma själv?
Kan jag säga nej fastän jag är 16 och mina föräldrar kräver att jag testas?
Det är ditt liv. Ingen kan tvinga dig till nåt.
- Jag behöver Rorys fil från onkologen. - Vi borde sätta in Methotrexate också.
- Du... - Vad gör du?
Jag orkar inte smussla. De får väl ge mig sparken, då!
- Vi hade ju en plan. - Vi är vuxna, och vi älskar varandra.
De kan ta sig nånstans!
- Vad var det? - Nån där?
Tjena. Kan jag få min skjorta?
Jag med.
- Hej... - Bussigt.
Äh, vi drar.
Dr Webber! Det är inte som det ser ut.
- Nu får jag sparken. - Nej då.
Jag är bara en umbärlig ST-läkare.
Reglerna är en dum formalitet. Styrelsen bryr sig inte.
Den hycklande styrelseledamoten här säger att styrelsen bryr sig.
- Sen när började ni hålla på igen? - Sen bröllopet.
- Vad då? - Hatar jag dig mer eller mindre nu?
- Mer. - Jo, nu när ni ändå är här, vill vi...
- Står han kvar utanför? - Det får vi väl ta reda på.
Kan ni stänga...? Nähä!
- Hej! - Jag behöver råd.
Mitt projekt står stilla om jag inte lämnar över det till en bioingenjör.
- Låt höra ditt råd. - Bli bioingenjör.
Derek får inte lindra min arbetsbörda. Hans skuldkänslor är enda ljusglimten.
- Han tror ändå inte att han får jobbet. - Jag tycker faktiskt synd om honom.
- Fast jag hatar att ge mig. - Du ger dig inte.
Du väntar bara på att vetenskapen ska komma i kapp din begåvning.
Du låter nån få provköra ditt projekt. Ta ett steg tillbaka, reka läget.
När du återvänder till projektet ser du allt med nya ögon.
Då känns det bättre än nånsin. Precis som att komma hem igen.
Du har legat med Owen...
Ja, det har jag.
Låt bli.
- Karev, lägesrapport? - Lågt blodtryck, ej kommunicerbar.
Inga andningsljud på vänster sida. Jag sätter in dränage för lungkollaps.
Vi får intubera.
- Ariel, gå och hämta dina föräldrar! - Hon vaknade inte. Maskinen pep...
Det är inte ditt fel. Vi ska hjälpa din syster. Hämta dina föräldrar!
- Var kommer allt blod ifrån? - Sprucken tumör. Hon måste opereras.
Här är ett fall i Chicago. Killen hade nästan samma cancerformer som Rory.
De försökte med neoadjuvant kemoterapi, sen kirurgi, sen...
- Och sen? - Och sen dog han.
Jag ber om ursäkt i förväg, och jag försöker inte vara elak-
- men du bör höra det av mig. Jackson och April är fortfarande ihop.
- Webber ertappade oss i skrubben. - Nu hänger jag inte med...
Jag vet att du försökte straffa dem, men de har det jättebra.
Den enda som straffas är jag!
- Det driver isär Alex och mig! - Gjorde inte ni slut?
- På låtsas. - Jag hänger inte alls med.
När man får sitt hjärta krossat, så pratar man med sina vänner.
- Man lämnar inte in ett klagomål! - Måste jag upprepa det än en gång?
- Det var... - ...ett anonymt klagomål!
Man lämnar in det anonymt, för annars behandlar folk en som skit-
- i stället för att förstå att det inte handlade om att få hjärtat krossat-
- utan var ett beslut som man fattade därför att ens utbildning stod på spel.
Helt poänglöst! Jag kunde lika gärna ha skrivit under.
Det här jobbet är ett privilegium och en gåva som vi kastar bort.
Jag miste nästan min plats här för att jag lät mig distraheras av dr Yang.
Ni låter distraktioner stå i vägen för vårt arbete!
Vi har faktiskt möjlighet att rädda den här tjejen.
Jag har fått en idé...
Titta här.
Har du legat med Yang?
Anatomin är helt körd. Tumören sitter fast i allt.
Vi sätter en klämma på aorta. Det kan få bukt med blödningen.
Nu måste jag bara hitta den.
- Patienten överlevde sex cancerformer. - Han dog av en operationskomplikation.
Om vi kombinerar radiofrekvensablation med en främre en bloc -resektion...
- VF! Påbörjar hjärtmassage. - Ladda till 10.
Nej, kolla. Det ger oss bra lokal kontroll.
Vi kan behandla tumören utan att skada frisk lungvävnad.
Ladda till 20. Undan!
- Vi har en puls. - Men den är svag. Nu hittar vi källan!
Vi tar en biopsi och anpassar kemoterapin för en specifik tumör.
- Det här kommer att funka. - Nu berättar vi det för Webber.
Nu vet vi! Börja med radiofrekvensablation...
- Ta ut resten en bloc. - Den friska vävnaden förblir frisk.
- Vi tar en biopsi... - ...för att anpassa kemoterapin.
- Det funkar inte. - Det kunde ha gjort det.
- Rory fick blödningar i bröstet. - Den kom visst åt aorta.
- Vi gjorde allt vi kunde. - Dog hon?
Hon dog.
- Vi försökte med allt. - Men gud!
Vi är hemskt ledsna.
Har jag den? Genen. Jag vill veta om jag har den.
- Älskling, det är inte rätt tillfälle... - Jo, det är det. Jag måste få veta.
- Du vet. Dr Bailey berättade det. - Ariel...
Har jag den?
Ja.
Det är okej, mamma. Jag har alltid velat vara som Rory. Nu är jag det.
- Skvallrade Webber? - Vi vill inte vara här.
- Varför är vi det, då? - Du är ihop med en underordnad.
- Kan vi skippa mitt privatliv? - Hemskt gärna, men du tvingar mig.
- Vi kan inte förbjuda känslor... - Det du gör hemma är din ensak.
- Men var professionell under arbetstid. - Vilket skitsnack!
Så ni får vifta med era förhållanden och ringar bara för att ni är gifta?
Ni hycklare ska inte be mig behålla byxorna på-
-när alla här har hånglat i jourrummet!
Jag har fått nog! Straffa mig, då!
Det var inte så här vi hade tänkt berätta det.
Det låter som om vi försöker komma undan, men så är det inte. Men vi...
- Vi är gifta. - Va?
- Ja, April är min fru. - Vi bröt inte mot reglerna i skrubben.
- Sen när då? - Sen bröllopet.
- Mitt andra bröllop. - Kepner, du förvånar mig ständigt.
- Grattis... - Tack.
Jag borde väl gå nu.
Förlåt. Lycka till.
Att lämna in klagomålet krävde stake. Det hade inte jag.
- Jo blir skitsur på mig, va? - Snacka om det.
- Ska vi gömma oss i baren? - Gärna.
Shane? Vi ska supa, och du ska med.
Man kan gömma sig för mobbaren, men det funkar bara ett tag.
Du ska skicka blommor, be om ursäkt, och du får aldrig träffa henne igen!
- Jag går ut och pratar... - Han kysser som en sköldpaddsrumpa!
- Gör hon slut åt dig? - Jag är inte betrodd. Jag är ju galen.
Att erkänna att man har problem är första steget.
Slut på hemliga romanser och gifta karlar.
Du, vad ska du göra i helgen? Du är vacker.
Du har ju redan sett mig naken, så du borde bjuda mig på middag.
Jag har faktiskt redan gjort upp planer med min fru, så...
Sitta fast i sopnedkast - bock. Räka fastkilad i benet - bock.
Skämma ut mig inför mina läkare - dubbelbock. Ja, nu är jag redo att dö.
Det är inte schyst att en sån snygging går runt utan sin ring.
Jag instämmer helt.
Man kan bara vinna på ett sätt.
Vilken intressant idé! Vad synd att vi inte fick försöka.
- Men vi kan vara redo för systern. - Det var en laginsats.
Jag tar inte ut segern i förskott, men jag gör nog framsteg med ungdomarna.
Warren! - Dr Bailey, vi ska till Joe's. Får Ben följa med?
Gå med dig. Gå och lek med dina kompisar.
Men stanna inte ute för länge.
- Säkert att du vill följa med? - Var lagom skadeglad.
- Man måste slå tillbaka. - Jag förstår inte.
I morse pratade vi om att titta på hus, och nu vill du göra slut.
- Jag visste inte vad jag ville. - Hus, barn eller mig?
- Emma, förlåt. - Sluta.
Jag behöver ingen ursäkt, men jag vill ha en förklaring.
Sist jag kollade, alltså i morse, ville vi samma sak, men inte nu längre.
Vad har förändrats?
Jag vill komma hem till nån som brinner lika mycket för jobbet...
- Det gör jag. - Emma, du...
Du är beredd att överge läkarrollen i utbyte mot att skaffa familj.
- Är det ett problem? - Nej, det är fantastiskt! För dig.
Jag vill att du ska få ha ett hus med en massa sovrum och barn.
Det är en vacker framtid.
Men när jag kommer hem på kvällen vill jag utbyta operationsberättelser.
Vi söker olika saker.
- Det är alltså mig det är fel på. - Emma...
Snälla, låt mig gå. Jag tänker ringa efter en taxi.
Kan du vänta i några minuter så att jag är borta innan du går?
Om man har turen att klara sig därifrån levande...
...se då till att fira...
- Vita huset ringde. - Fick du det?
Nej. Det är större än så. Därav den omfattande intervjuprocessen.
De vill ha med mig i den rådgivande expertkommittén, som ordförande.
- Nu blev du sur... - Nej.
Jag är inte sur! Jag är glad för din skull.
Men jag kan inte satsa på karriären om du är ordförande.
Derek, det är frustrerande.
Kom. Jag ska ha sex med min man, för det var tre veckor sen sist.
Och jag tycker väl att det är sexigt med presidentmöten...
Vi kan fortsätta gräla efteråt.
...innan man höjer garden igen, redo för nästa omgång.